Test A2: Dokáží Benelli 302S, CFMOTO 400NK a Zontes 310R konkurovat zavedené Yamaze MT-03?
Text: Tomáš Procházka , Jan Rameš , Honza Zajíček | Foto: Jiří Jevický | Video: Honza Zajíček | Zveřejněno: 7.8.2019 | Zobrazeno: 31 207x
Nabídka v kategorii nižší střední třídy, kde vám stačí řidičské oprávnění A2, se rozrůstá téměř geometrickou řadou. Do této tržně velmi zajímavé třídy nasazují své zástupce věhlasní výrobci, kteří se ale musí bránit nástupu nových méně známých značek útočících atraktivní cenou. Mají proti ověřeným značkám co nabídnout? Anebo jinak, dokáže Yamaha obhájit svou pozici před dotírajícími stroji Benelli, CFMOTO a Zontes?
Kapitoly článku
Jsou kruté, tyhle srovnávací testy. Mít kteroukoli z dnešních motorek samostatně, rozhodně by v testu nepropadla. Žádná z nich v ničem výrazně neztrácí, zvlášť když přihlédneme k začátečnické kategorii, a bez přímého porovnání negativní stránky nevyjdou tak jasně napovrch.
Jenže teď tu stojí tyhle čtyři vedle sebe a ortel je nemilosrdný. Zejména co se vítěze týče, protože v závěsu je to hodně vyrovnané. Tady jsou zkrátka dlouholeté zkušenosti z vývoje a japonská tradice znát, byť to v mých očích vítězka neměla úplně jednoduché. Vzhled je při výběru motorky jedním z hlavních kritérií, a tady malá Yamaha ztrácí, její design by se v dnešní době dal nazvat už trošku retro. Je to takový jednoduchý kukuč z dob, kdy přišla první MT-09, což už je šest let. Do boje navíc nastupuje v matné barvě Ice Fluo, která je sice na první pohled zajímavá, ale blyštivé konkurenci se nemůže rovnat. Zejména teda Benelli. Tahle matná navíc podle mě nebude žádnou výhrou při údržbě, různé čutance od bot a šmouhy jen tak nerozleštíte, a když jo, tak i s lesklým finišem. Další malé mínus Yamahy by pro někoho mohla být její velikost, respektive malost. Už z fotek je evidentní, že si nehraje na dospělou motorku a má klasické rozměry pubertálního biku. Co je pro někoho nevýhoda, může být pro drobnější jedince nebo slečny naopak plus.
Podle větších modelů Yamahy by jeden ani neřekl, že patří do rodiny MT
V tomhle směru je pravým opakem CFMOTO s Benelli hned v závěsu. Obě motorky by člověk na první pohled tipnul minimálně na pětikila, spíš ale rovnou na šestpade. U Benelli tenhle fakt podtrhuje masivní obrácená vidlice, céefko zase vypadá, jako by bylo celé vysochané z jednoho kusu materiálu. Vtipné, když pak k takové pořádné motorce vytáhnete klíček jen o něco širší, než je list papíru. Benellka oproti monolitu CF nezapře původ svých designérů, protože i přes své dospělé rozměry působí velmi elegantně, vzdušně a lehce. Bohužel tak ale jenom působí, jak CFMOTO, tak Benelli s plnými nádržemi na váze ukáží před dva metráky!
Gramy se šetři na lecčems, ale že zrovna na klíčku, to by nás nenapadlo :)
Jestli chcete šokovat ještě víc, tak MT-03, nejlehčí motorku v partě, od té nejtěžší dělí 38 kilogramů! To není málo a napoví to hodně. Pořád jsem ale ještě nezmínil poslední motorku. Exotický Zontes je váhově na úrovni Yamahy (bez náplní 145 kg), jenže trošku podvádí. Doma si totiž nechal jeden válec. Jeho absenci dohání úrovní své výbavy, kdy je skoro všechno na tlačítko. Prochy to označil trefně, když říkal, že mu to připomíná BMW K 1600. Jeho design si také s ničím nespletete a je až neuvěřitelné, na jakou úroveň detailů se v Číně s cenovkou 109 900 Kč dokázali dostat. Obráběná kola, stavitelné páčky, pěkný masivní držák stupaček, zadní kyvka jak z KTM… Jo, inspirace jinými značkami je tu znát a zlatá finální barevná úprava na mě působí trošku „kočkovským“ dojmem, na druhou stranu je to na míle vzdálené tomu, co se k nám vozilo z Říše středu před lety.
Na tlačítko je třeba i víčko nádrže nebo sedlo, s divokou designovou kreací se nemusí vyrovnat každý
Je jasné, že malé značky proti tradičním výrobcům musí vytáhnout nějaké extra zbraně a dá se říct, že tím hlavním je vzhled a výbava, alespoň na oko. Tam, kde velcí výrobci, tady v případě Yamahy, musí tlačit výrobní náklady ze všech sil dolů, menší fabriky útočící hlavně nízkou cenou můžou jedině překvapit. Obyčejnější vzhled MT-03 už jsme tu měli, designéři také něco stojí, ale i na některých detailech a zpracování je znát, že u tří ladiček museli v některých ohledech slevit ze svých vysokých nároků. Pořád je to ale Yamaha, takže tu není vyloženě na co plivnout, jenže to samé se dá říct o jejích souputnicích. Třeba taková Benelli nám všem na první pohled vyrazila dech. Když se v téhle zářivé barvě objevila poprvé, hned jsme měli o vítězi jasno. Teď v akci je i v téhle barvě dostupná za 99 000 korun – no kup jak blázen. O desítku víc stojí technologiemi nabušený Zontes a CFMOTO, za Japonku si oproti Italce připlatíte rovnou 25 tisíc. Abychom ale byli přesní, je to spíš příplatek za Indonésanku oproti Číňance…
V detailech jsou stroje překvapivě vyrovnané, největším úletem tak je víčko chladiče z vany CF Mota
Je Yamaha opravdu o tolik lepší? Troufnu si říct, že je. Opět je to ale o srovnání. Když si koupíte Benelli a na Yamaze se nesvezete, budete náramně spokojení a bude vás v kapse hřát 25 tisíc, což není málo. Málo není ani patnáct tisíc (CFMOTO a Zontes), tady už bych se ale sakra rozmýšlel. MT-03 je totiž po všech směrech skvěle vyvážená a vymyšlená motorka a jako celek jezdí z téhle party nejlépe. Je jedna z nejlehčích, má nejvyšší výkon. To je dost dobrý základ pro to, aby ostatní porazila. Ve finále jde ale o pocit při řízení. Ten je v sedle Yamahy hned skvělý. Je to ta typická japonská vstřícnost, kdy na motorku sednete a hned máte dobrý pocit. S nízkou váhou je radost ji zhoupnout ze stojánku, s nejnižším sedlem si ji užijí i majitelé kratších končetin, a když se rozjedete, je to radost. Na poprvé mě překvapil vcelku měkce nastavený podvozek, ve finále je to ale na naše cesty výhoda. Kdo chce jezdit opravdu sportovně, ten ať sáhne po R3. Všichni ostatní se na emtéčku svezou královsky. Je to taková lehká hravá kočička, a i když by ji teoreticky mohl konkurovat podobně lehkonohý Zontes, v ovladatelnosti ho hravě překoná. Tajemstvím je právě to, že si nehraje na dospělou a na ráfcích obouvá užší pneumatiky. Co nevypadá úplně dobře na parkovišti, to zužitkujete při jízdě. Podobnou radost ze života předvádí i motor, jehož vnitřnosti běhají s lehkostí, o které se ostatním může jenom zdát. Výsledkem je svižná jízda a hlavně neutuchající zábava. Tenhle motor bude bavit i ostříleného týpka, který z něj bude s radostí ždímat každého poníka.
Tohle prostě funguje...
Benelli, Itálie, to je synonymum pro sport. Aspoň takové má teda předpoklady, které bohužel nedokáže úplně splnit. Vzhled, výbava, všechno je na jedničku, dokonce je tu barevné TFT, a když nastartujete… To je úplně jako by se pod vámi rozezněl tříválec z TNT 1130. V tu chvíli z motorky stříká charizma všude kolem a nabudí vás to ještě víc. Podvozek si navíc při usednutí skoro ani nedřepne, takže také předpokládá svižnou jízdu, jenže ve finále je všechno úplně jinak. Jízdní pozice je taková jalová, posed je hodně vzpřímený, nohy naopak celkem zalomené, navíc to ještě dokáže vyšperkovat držák stupaček spolujezdce, který tlačí paty od sebe. Když už se s tím vším popasujete a vezmete za plyn, dostaví se zklamání. Motor sám o sobě není špatný, jede pěkně a ladí s jízdní pozicí, jenže k tomu zvuku prostě nepodává adekvátní výkony. Pod vámi řve raněné zvíře a otáčkoměr se pomalu dere skrz otáčkové pásmo, aby konečně dostoupal k maximu, které leží až v 11000 otáčkách. Točivý moment 25,6 newtonmetrů to moc nezachrání, protože leží v 9000. Navíc je to nejmíň v dnešní konkurenci a navíc jsou tady ty kila. Ta motorka by byla moc fajn, taková krásná italská pohodářka, jenže k tomu by museli doladit ten zbytek. Vykašlete se na sport, udělejte komfortnější podvozek a trošku utlumte zvuk. Pak ani nebude vadit vlažný zákus brzdy s ne moc dobrou dávkovatelností, protože na pohodové ježdění to bude tak akorát.
Barvy, design, detaily, zvuk, to všechno mě nalákalo na pořádnou jízdu, která se bohužel nekonala. Spíš než sportovkyně je to holka na pohodu, i když s určitými kompromisy
Brzdy jsou ostatně takovou malou slabinou všech zúčastněných motorek. Yamaha, která by měla být jako takové referenční vozidlo, ta skoro nebrzdila a při pokusu o odvzdušnění si trošku učůrla skrz pístky ve třmenu. Zase se ale hezky progresivně dávkovala na páčce. Zontes, ten je na tom podobně jako Benelli. Nic moc zákus, dřevěný pocit na páčce a nic moc dávkovatelnost. V CFMOTU na to ale vyzráli, protože neváhali rozbít prasátko a koupit značkovou brzdovou soustavu J.Juan ze Španělska, která se mimochodem montuje třeba na sedmistovkového Duka. Nemusím vám asi moc povídat, že to je na výsledku sakra znát. Tohle jsou prostě normální dobré brzdy, tak jak od motorky očekáváte. Také nemají přehnaný prvotní zákus aby nevyděsily, ale páčka se dál pěkně citlivě dávkuje, třmeny se spolehlivě zakusují do kotoučů a motorka i se svými kilogramy razantně zpomaluje.
CF Moto na brzdách s přehledem vítězí
Další, co se často opakuje, je tuhý podvozek. Je hezké, že ty motorky nejsou žádné žvýkačky, ale trošku měkkosti by neškodilo. Skvěle to ukazuje Yamaha, která na okreskách všeho druhu neustále ujížděla ostatním. Tuhý podvozek si můžete dovolit v případě, že je kvalitní a stíhá filtrovat nerovnosti, což se u 400NK neděje. V zatáčkách na pěkném povrchu je to fajn, o tom žádná, ale tohle stejně není žádný závoďák, už kvůli svému pomalému řízení. Tady je zkrátka znát váha, řídítka jsou navíc dost úzká, a ve finále na mě motorka působila dost tupým a rozvážným dojmem. Fakt nezachrání ani nejvyšší objem, protože v nejpoužívanějším pásmu 6-8 tisíc motor vibruje podobně jako vrtačka s příklepem. Jenže když to přetrpíte, ukáže svou druhou tvář. V 7,5 nastoupí všech 34,4 newtonmetrů a motor se krásně rozletí. Není problém s ním letět opravdu svižně, a když ho držíte nahoře, uklidní se i ty vibrace. Vlastně funguje podobně jako dvoutakt a ve finále je to náramná zábava. Jen při ní budete muset často používat řadicí páku, která jde teda hodně ztuha. Může za to její pozice, sklon a absence přepákování. Nakonec jsem si ale zvykl a odměnou za tužší chod byla naprostá přesnost. Poslední, co musím zmínit, je sedlo. To připomíná DB6 Delirio od Bimoty, protože v něm nemáte vůbec šanci měnit jízdní pozici. Prostě vás usadí do svého vykrojení a máte smůlu. CFMOTO zkrátka není nic na dlouhé cesty.
Ono je to vlastně menší CFMOTO 650 NK, a podle toho taky jezdí
Jednoválcové motorky taky nejsou primárně extrémní cestovatelé, ale Zontesu by to zase tolik vadit nemuselo. Vibruje totiž v nejpoužívanějším spektru otáček výrazně méně než CFMOTO. Většina vibrací jde do stupaček a do sedla, což se zvládá lépe, než když jdou do řídítek. Intenzita mravenčení se také přirozeně stupňuje spolu s otáčkami. Navíc jsou to takové ty snesitelné jednoválcové, ale s provedením 310R nikdo stejně cestovat nebude. Na to je tady turistická verze T. Erko je rarach do zatáček, což prozrazuje pozice hodně podobná MT-09, čili příjemně vzpřímená až motardová. Přispívají k tomu široká řídítka, takže je radost si s ním hrát a kličkovat. Podvozek je opět sportovně tuhý, ale o kousek poddajnější než v případě NK. Ve finále to ale kvůli pozici také není žádný sporťák, ale mohl by být velmi vhodný pro úplné začátečníky. Ti se nezaleknou výkonu a nebudou se s motorkou muset nijak prát. I přes nízkou váhu je tady bohužel oproti konkurenci znát o chlup nižší špičkový výkon, takže ho ve finále na rovnice převálcuje i těžkotonážní CFMOTO.
Zontes je taková vstřícná motorka na učení
Jak vidíte, každá z motorek má svoje chybičky. Pozitivním zjištěním testu je, že čínské značky za japonskou konkurencí zas o tolik nezaostávají, a když jim dáte přednost a ušetříte nějakou kačku, povozíte se moc hezky. Yamaha za extra peníze nabídne nejkomplexnější balíček a těch chybiček dostanete logicky nejméně. Zmiňované brzdy jsou otázkou servisu, v ostatních testech tak nepropadly. Je to tedy na vás. Je těch pár mínusů zkousnutelných? Stojí ušetřené peníze za to? Rozhodování to není vůbec jednoduché a jak to vypadá, bude hůř. Podle mě to bude trvat už jen pár let, než se síly srovnají úplně...
Informace o redaktorovi
Tomáš Procházka (Odebírat články autora) - Výška testovacího jezdce: 177 cm
Jan Rameš (Odebírat články autora) - Výška redaktora: 174 cm
Honza Zajíček (Odebírat články autora) - Výška redaktora: 183 cm
Jiří Jevický - (Odebírat články autora)
Hlasování
Kapitoly článku
Prémie jsou již uzavřené, děkujeme.