Honda Gold Wing F6B & Harley-Davidson CVO Street Glide
Text: Petr Poduška , Lukáš Růžička | Foto: Jiří Jevický | Zveřejněno: 14.4.2014 | Zobrazeno: 28 007x
Některá srovnání se neodmítají a to, které se nám v loňském roce na kratší dobu naskytlo, k nim rozhodně patří. Ačkoliv oba aktéři již prošli klasickým redakčním testem, tuto výzvu jsme nemohli odmítnout. Na jedné straně zde máme omezenou produkci, jedinečnost a nejvyšší metu s orlem ve znaku v podobě CVO Street Glide. Dlouhodobě zcela jistě konstantní řadu motocyklů, která v této kategorii určuje směr. Na straně druhé - legendu, která je pro mnohé v náhledu na věc králem silnic, avšak do nové pozice se dostala jako loňská novinka a míří aktuálně právě sem. Představení ve vyšlechtěné podobě, které přináší více možností a širší záběr, avšak stále v maximálním pohodlí a výbavě, tak o tom je tahle Honda F6B. Jak hlásá reklamní slogan: Jednou se svezete a nebudete chtít sesednout! No uvidíme.
Kapitoly článku
Přečtěte si redakční test Harley-Davidson CVO Street Glide a Honda Gold Wing F6B
Zastavení první (vizuální masírka na veřejném místě)
Zatímco H-D sází především na maximální okázalost, množství chromu, kvalitní lak a dech beroucí výbavu, Honda na to jde trochu jinak. Klade důraz na základní prvky kategorie, na věhlas a dědictví „krále značky“ a s přihlédnutím k přeci jen více sériové a cenově příznivější strategii volí tak spíše střídmější vyjádření celku. To však neznamená, že by svůj temný charakter po technické stránce něčím výrazněji ochudila. U tohoto motocyklu je tomu spíše naopak. Nezapře svůj japonský původ a co do technických vymožeností a „hejblátek“ má rozhodně co nabídnout.
Samozřejmě v porovnání s nejvyšší verzí Gold Winga je zde střídmější technická výbava, ale stále ve výši, která vyjma audio systému je plně srovnatelná s konkurenčním modelem CVO Street Glide. Pohled do katalogu a na fotografie je věc zajímavá, ale fyzické vyjádření „živých“ motocyklů proti sobě věc úplně jiná. V této bitvě i vzhledem k četným dotazům přítomných a obdivným reakcím dle očekávání vyhrává tedy spíše CVO Street Glide. Na obranu Hondy je však třeba říci, že k tomu má H-D opravdu slušný finanční polštář k vyjádření individuality, což řada přihlížejících ani netuší.
Zastavení druhé (publikum mizí, tady je to o tom, kdo z koho):
![](/upload/images/cache/clanky/2014-02/27472/20140210140601-oba12_jpg_resize_148x99__type_jpg_.jpg)
Z hlediska ovladatelnosti je i zde vše v naprostém pořádku, ale samozřejmě rozdíly jsou patrné. Harley působí subjektivně i vzhledem k motoru užším dojmem a jezdec sedí ještě o chlup níže oproti F6B, ale po usednutí na Hondu s níže umístěným těžištěm se jezdec cítí o příslovečný chlup jistěji. Štíhlý Harley v přímém srovnání působí lehce vratkým dojmem, a znát jsou i rozdíly v geometrii, konkrétně delší stopa u H-D. Hondě navíc ke klidnějšímu chování na brzdách pomáhá antiponořovací systém v přední vidlici.
Na adresu odpružení jinak nelze nic namítat ani v jednom případě, a přestože je na pérování hodně cítit, že jeho hlavním úkolem je maximální cestovní komfort, snesou oba podvozky i sportovní tempo. Limitujícím faktorem je - podobně jako u většiny podobných motorek - výška stupaček. V tomto ohledu je na tom o něco lépe Honda, která dovolí větší náklon, na plošinách u Harleye mají zase chodidla jezdce větší pohodlí.
Největší rozdíly tak podle očekávání nacházíme v pohonných jednotkách. Živelnější dvouválec přináší bezprostřednější reakce a výraznější dojem „jízdy na motocyklu“, o zvukové kulise ani nemluvě. Jinými slovy o sobě véčko dává vědět všemi dostupnými prostředky včetně vibrací. Zato kultivovaný šestiválec se projevuje hlavně svým masivním zátahem prakticky z ničeho - je jedno jaký kvalt máte zrovna zařazený, a on vás vždycky překvapí svojí neuvěřitelnou silou. Harley sic působí živějším dojmem, ale to mu v některých situacích trochu bere body - například při brouzdání po městě je až moc horlivý, a pomalá jízda se neobejde bez občasného spojkování. Honda ve ve srovnání s ním možná trochu sterilní, ale zase tolik neunaví.
Co je třeba opravdu vyzdvihnout, jsou vzhledem k výbavě a možnostem CVO, zde použité brzdy Brembo se systémem ABS, které mají i díky použitému čtyřpístkovému třmenu na zadním kole opravdu rychlý nástup a ani vyšší hmotnost motocyklu je rozhodně neunaví. Ta je ve srovnání s F6B o něco vyšší, nicméně v celkovém pohledu na věc základní předpoklady jsou srovnatelné a rozdíly je třeba hledat spíše v celkové koncepci, použitém motoru a rozložení hmoty. V tomto ohledu vychází Honda asi ve vzájemném zhodnocení o trochu lépe.
Zastavení třetí (finální zhodnocení):
Na druhou stranu Hondě nelze upřít snahu, a pokud vám přijde F6B stále ještě moc velký cesťák, v letošním roce se můžete těšit z nového modelu F6C. Ta přináší ještě více obnažený charakter a vrací se tak trochu k historickým modelům Valkyrie. Ostatně ani H-D rozhodně nestojí na jediném modelu, a v rámci kategorie má široký záběr možností a poskládání, takže pokud cílíte tímto směrem, rozhodně věnujte značce více pozornosti. Každopádně rozhodnutí je stejně vždy na vás samotných.
Informace o redaktorovi
Petr Poduška (Odebírat články autora) - Výška testovacího jezdce: 186 cm
Lukáš Růžička (Odebírat články autora) - Výška testovacího jezdce: 182 cm
Jiří Jevický - (Odebírat články autora)